ISO BRITANNIA JULISTAA SOTAA!
LAPSIA EVAKUOIDAAN
Silloin oli kesä 1917, ja maailmassa riehui sota.
Monien muiden lasten lailla, meidänkin oli lähdettävä kotoa.
Emme halunneet, mutta isä lähti sotaan, ja äiti sairaanhoitajaksi.
Meidät lähetettiin maalle, hullun Albert enon ja Horace serkun luo.
SANTAPEIKKO
Uutiset! Lisää komppanioita lähetetään länsirintamalle.
Robert! Robert, odota.
Albert eno hakee teidät asemalta.
Onkohan hänellä lennokkeja, sellaisia joissa isä lentää?
Poikansa Horace on teidän ikäinen. Hänellä saattaa olla jotain.
Cyril on vastuussa. Muiden on toteltava häntä.
Sinä et minua määrää! Kyllä, minä määrään.
Isä...
Enkö voisi lähteä kanssasi?
Kuka on lentokoneessa tärkein? Sinä olet, lentäjä.
Ei, vaan suunnistaja. llman häntä lentäjä olisi hukassa.
Sinun on pidettävä kaikki oikeassa suunnassa.
Voit luottaa minuun.
Näin tiedät aina, mistä löydät minut.
Kompassisi!
Minun tulee sinua ikävä.
No, menepä nyt.
Pidä itsestäsi huolta. Ole reipas tyttö.
Ja totelkaa Albert enoa.
Näkemiin, äiti. Näkemiin, isä!
Junassa Cyril tahtoi oikein näyttää kuka oli komennossa.
En välittänyt. Ajattelin että jos järjestäisin kaiken oikein,
kesä maalla, ilman vanhempia, saattoi merkitä vain yhtä:
seikkailua.
Mutten voinut aavistaa millainen seikkailu oli edessä.
Robert, odota.
Mitä minä sanoin? Odotamme laiturilla.
Ovet sulkeutuvat!
Näky ykö Albert enoa? Ehkä hän on myöhässä.
Tuletteko, vai ettekö?
Robert, odota meitä!
Tämä on varmaan oikea tie. Onko sinun koko ajan pakko sanoa?
En tajua miksi emme olisi voineet jäädä kotiin.
Suoritamme salaista tehtävää vihollislinjojen takana.
Todennäköistä on, ettei kukaan meistä selviä hengissä.
Z eppeliinit hyökkäävät.
Katsokaa, siinä talo on!
Olemme perillä. Onpa Albert enolla linna.
Hyvää iltaa. Etsimme Albert enoamme.
Viisi lasta. Kauhistuksen kanahäkki!
Teidänhän piti tulla perjantaina. Tänään on perjantai.
Onko näin? Mutta syömme hanhea, ja meillä on aina hanhea torstaisin.
No, hällä väliä, sisälle siitä.
Tiistaina ankkaa, keskiviikkona ankkaa, torstaina hanhea.
Keskiviikko taisi olla tiistaina ja maanantai sunnuntaina.
No, eihän se ole kun yksi päivä.
Viime vuonna unohtui lokakuu. Koko kuukauden unohtaminen ei ole pientä.
Haen teille pyyhkeitä ja kerron enollenne, että olette saapuneet.
Millainen mörskä. En oikein pidä siitä.
Mutta minä pidän. Goottilainen, aivan kuin "Vaarojen linnassa".
Se muistuttaa koulusta. Tulet siis viihtymään, Cyril.
Tuhannen tulimmaista! Myrsky ja mylväys!
Kaukana kumajaa, lämmin ilma törmää kylmärintamaan... Pam!
Tuota et odottanutkaan, mitä?
Tässä ovat siskosi pojat ja tytöt. Mahdotonta. He tulevat perjantaina.
Enkö olekin oikeassa, Horace? Kyllä, isä.
Mutta... tänäänhän on perjantai. Pötyä. Kuulkaa, tänään on torstai.
Eno, minä tässä, Cyril. Kävit 8 vuotissyntymäpäivilläni.
Annoit minulle lahjaksi "Tieteen kuvalehden" vuositilauksen.
Ei, ei. Cyril oli pieni poika. Siitä onkin viisi vuotta.
Onko näin?
Hän lienee sitten sinun ikäinen. Mitäköhän hänelle kuuluu?
Voisin syödä kokonaisen hanhen itse.
Jos nyt on perjantai, hanhi syötiin eilen. On odotettava torstaihin.
Mutta hanhi on uunissa, ja tänään on kuin onkin perjantai.
Siis... Vaikuttaa siltä, että torstai unohtui aivan kuten lokakuu.
Erinomaista. Kiitos lainasta.
Teidän isänne... Loistoveikko.
Hyvin urhea mies.
Ei, ajatukset on merkittävä muistiin. On solmuja avattavana,
arvoituksia ratkaistavana, tulevien polvien iloksi.
Mikä häntä vaivaa? Näytän teille huoneenne.
Minä otan pikkuisen. Hipputihaijaa. Olette varmaan väsyneet, raukat.
Terve, Horace.
En saa puhua tuntemattomille. Mutta olemmehan serkuksia.
Voi olla, mutta minulle tuntemattomia.
Huomenna nä ytän teille paikkoja. Saatte kulkea kaikkialla,
mutta talvipuutarha on kielletty alue.
Miksiköhän?
Ehkä siellä on lihansyöjäkasveja, kuten "Paholaisen mustassa ruusussa".
Talvipuutarha on kielletty, koska sanon niin. Pysykää siitä loitolla.
Taisi lakata satamasta.
Mutta vaan jotta kohta ryöpsähtäisi kuin saavista.
Soittaisinko teille hiukan?
Olisi pitänyt piilottaa tuo, ja varmaan paikkaan.
Talossa lienee hyvin sairas kissa. Tule, Jane, auta minua etsimään.
Nyt py ydät anteeksi! Tiedät hyvin, että on toteltava minua.
Vihaan tätä paikkaa!
Hänellä on koti ikävä. Soitanko niin huonosti?
Sanokaa rehellisesti.
"Nyt pyydät anteeksi." En ikinä.
Millainen paikka.
Ja koko kesä?! Tässähän tulee hulluksi.
No niin, lapsukaiset. Maistuisiko aamiainen?
Tänään on kuun toinen lauantai, mikä tarkoittaa:
Toisen lauantain säännöt! Lait, ohjeet, määräykset. Sääntöjä.
Jännitys tiivistyy, lapset. Saatte tyhjentää riemun pikarin.
Sääntöjä. Taivaallista! Tuo ei nä ytä pahalta.
Sääntö numero 1: Juokseminen käytävissä kielletty.
Sääntö nro 2: Siivotkaa huoneenne sivulta toiselle, ylhäältä alas,
edestä ja takaa. Peskää lattiat, peskää kynnet, hampaat ja sänkyyn!
Sääntö nro 3: Pyykki. Kolmasti viikossa. Erittäin tärkeää.
Iso Britannian imperiumin perusta on puhtaat kaIsongit ja, tuota...
Minttukastike. Älä hassuttele, Horace.
Sääntö 4: Ette koskaan saa mennä... Talvipuutarhaan.
No niin, liikettä kinttuihin, vauhtia ja vipinää!
Seis! Vielä yksi sääntö. Kaiken alfa ja omega, tuki ja peruskivi.
Kirjoitan parhaillaan kirjaa. "Vaikeita älykompia lapsille."
Siksi talossa tulee vallita tä ydellinen rauha ja hiljaisuus.
Älkää uskaltako herättää... lohikäärmeen vihaa.
Sanoiko Martha, että emme saa mennä tänne,
tai että emme saa olla menemättä tänne?
Se jäi minulle hiukan epäselväksi.
Viinirypäleitä.
Tyhmää.
"Pyykki."
Nämä säännöt ovat tä ysin hulluja.
Emme suoriudu tehtävistä, vaikka meitä olisi sata.
Missä luulette Albert enon pitävän isointa vasaraansa?
Tämä on ainoa paikka, jonne emme saa mennä. Tule nyt pois sieltä.
Tämä on ainoa paikka... En kuule sinua.
Lakkaa nyt hölmöilemästä. Tule tänne.
Sanoitko, että emme saa olla talvipuutarhassa?
Niin, Cyril. Voisitko ystävällisesti väistyä?
Hyvä on, mutta älkää koskeko mihinkään.
Tulkaa katsomaan. Mitä nyt?
Valitettavasti se on lukossa. Onko?
Haluaisinpa tietää, mitä sen takana on.
Olisipa minulla vasara. Olemme vieraita, emme murtovarkaita.
Ovi on varmasti hyvästä syystä lukossa.
Haluaako joku rypäleitä?
Tajuan ettei Martha halunnut meidän menevän tänne. Onpa sotkuista.
Jane. Kiitos.
Ota koppi, Cyril!
Onpa hyviä. Kuinka hän tuon teki?
Väliäkö sillä.
Nyt menemme tutkimusretkelle.
Missä Taapero on?
Tule, Cyril. Kyllä tämä aina pyykkipäivän voittaa.
Uskomatonta. Mihinköhän päädymme?
Onpa täällä pimeää. Käännytään heti, jos tulee joitain ötököitä?
Tämä tunneli on aivan kuin "Taikurin labyrintissä".
Siinä Bertram Urhea kohtaa ison, yhdeksänjalkaisen, puhuvan hämähäkin.
Kuinka iljettävää. Tuo on naurettavaa, Anthea.
Jokainen tietää, että hämähäkillä on kahdeksan jalkaa.
En oikein pidä tästä.
Ehkä löydämme uponneen laivan. Tai haudatun merirosvoaarteen.
Tai vanhan, mädäntyneen ruumiin!
Toivottavasti löydämme takaisin talvipuutarhaan.
Tulkaa! Näen valoa! Näen meren.
Onpa täällä kaunista. Robert, odota. Jane, Anthea...
Onpa täällä ihanaa. Missä olemme?
Mihin sade katosi?
Cyril, tule katsomaan.
Olemme vieraalla maalla, joten olkaamme varovaisia. Älkää tehkö...
Tule, ota kiinni!
... tyhmää.
Tämä on uskomatonta!
Fantastista!
Söit liikaa viinirypäleitä. En se ollut minä. Se oli tuo.
Auttakaa minua nostamaan se.
Otetaan se esille.
Se näyttää vanhalta kilpikonnankuorelta.
Se hengittää. Se on elävä!
Enpä oikein tiedä... Tule nyt.
Se saattaa olla vaarallinen.
Luulenpa, että se nukkuu.
En usko että on hyvä idea herättää se.
Se sanoi jotakin! Kauheaa.
Yksi, kaksi, kolme!
Se sanoi taas jotakin. Mitä se sanoi?
Kuin se olisi sanonut "häipykää". Varo, se puree sinulta nenän irti.
Jos se on puhuva jättiläisrapu.
Katsokaa, hummeri!
Perään!
Se juoksee rannalle! Robert, tänne!
Pysykää loitolla! Antakaa sen olla. Se voi olla vaarallinen.
Sillä on varmaan isot torahampaat ja se sylkee myrkkyä.
"Se"?
Tarkoitatteko ettette tiedä, mikä sammiatti on?
Sam... mikä olet?
Olen sammiat krustacia dekapodlium toivosaurus.
Tajusitko? En.
Olen san ta peik ko.
Luulin peikkojen olevan lapsia syöviä syyläisiä, torahampaisia otuksia.
Mitä kirjoja oikein luet?
Annan siis sinulle nimen Sandy, koska löysimme sinut sannasta.
Oletpa sinä nokkela. Onko vanhempasi koskaan yrittäneet keittää sinut?
Tulkaa, mennään.
Kulinaarinen vihjausko oli liikaa?
Lapset eivät yleensä pidä siitä. No niin, juoskaa.
Ettekö tiedä, että peikot voivat toteuttaa toivomuksia?
Kyllä voin toteuttaa toiveenne, mutta minulla on joitakin ehtoja.
En vaadi paljoa, vain yksityisen kylpyhuoneen
jossa on upotettu kylpyamme ja juokseva vesi.
Ja kultainen hammasharja. Siis varsi, ei harjakset.
Kultaharjakset repivät ikeniä. Nimimerkki "Kokemusta on".
Ja lattia tä yteen valkoista hiekkaa, Bahama saarilta. Ja kylpylakki.
Meillä ei valitettavasti ole palatsia tai mitään muutakaan tuosta.
Asumme rivitalossa Lontoossa. Olemme tavallisia lapsia.
Toivotaan nyt kuitenkin jotain. Odottakaa.
Kun on alkanut toivoa, on liian myöhäistä peruuttaa.
Nyt sanomme hyvästit pikkumiehelle ja menemme takaisin talolle.
Albert enon tehtävät ovat tekemättä. Siihen menee ikuisuus.
Minä keksin!
Santapeikko... Kas, oletteko vielä täällä?
Toivomme, että kaikki tehtävät hoituisivat taikavoiman avulla.
Hyvä on. Siis, tahdotte minun antavan teille lisää käsiä?
Emme!
No, aloitetaan sitten. Pffuiih...
Siinäkö kaikki? Siinä. Eikö ollutkin hienoa?
Pian nyt. Äkkiä katsomaan, toimiko taika.
Anthea? Kuinka pääsit niin pian tänne?
Anthea? Niin.
Ette ikinä arvaa mitä huoneessamme...
En voi käsittää tätä.
Tulkaa.
Tajuatteko mitä tämä on? Meidän ei tarvitse raataa enää koskaan.
Jane?
Oikeaa taikaa. Toiveemme toteutui. Tämän ei pitäisi olla mahdollista.
Hän on oikeassa. Tämä on huikeaa.
Tämä on suurta, mittaamattoman kolossaalisen gigantastista.
Onko se ollenkaan sana? Kyllä, taitaa olla nyt.
Tämä on omaksi parhaaksesi. Äkkiä! Horace tulee.
Pidättele häntä. Pian nyt!
Hah, pieni hunsvotti. Eikö sinun pitänyt siivota huoneeni?
Meidän on tutustuttava paremmin. Eikä, ei ollenkaan.
Niin minäkin ajattelin, mutta nythän olemme täällä.
Uskomatonta.
Tämä tästä puuttui. Kierros pimeässä, kamalassa kellarissa.
Täällä alhaalla minulla on hirviökokoelmani.
Mikä tuo ääni oli? Ei aavistustakaan.
Älä tule liian lähelle. Se repii sinut palasiksi.
Kuollut meritähti johon on liimattu sipuli?
Se on Megastarium, oikea hirviö. Nämä ovat kaikki hirviöitä.
Ui, että minua pelottaa.
Voi ei, se olen minä!
Jos Albert eno huomaa, olemme mennyttä.
Pysy täällä. Yritän kiinnittää hänen huomionsa.
Toivoin, että voisit opettaa minulle kaiken hirviöistä...
Hirviötiedettä? Saamasi pitää.
Kuka uskaltaa astua lohikäärmeen luolaan?
Minä vaan, Cyril. Cyril?
Suosittu nimi. Joka tapaamani poika on nimeltään Kirill, tarkoitan Cyril!
Tulin katsomaan mitä kirjoitat.
Olen aivan hulluna laskutehtäviin. Mitä vaikeampia, sen parempia.
Erinomaista! Sisään.
Olkoon matematiikka herrasi ja valtiaasi.
Annan sinulle elämäsi vaikeimman laskutehtävän.
Eikö olekin jännittävää? Minulla on se täällä jossakin.
Tiedän miltä sinusta tuntuu. Eikö olekin vallan fantastista?
Älä pidä kiirettä.
Nauti tehtävästä. Anna sen viedä mukanaan.
Kun olet voittanut sen luottamuksen, on se ainiaaksi oleva sinun.
Oletko oikea Anthea? Olen... tai ainakin luulen niin.
Mitä? Ulinaa?
Kynsiä raapimassa kirjoitustaulua?
Lohikäärme on herännyt!
Kuka siellä meluaa ja meuhkaa... Tämä ei jää ilman seurauksia.
Mieti, mieti, Cyril. Senkin hölmö.
Kun laskee cosinuksen korkeudesta, niin 86 on merkityksetön luku.
3.465.222!
Uudestaan. 3.465.222.
Eräs Von Zeemann taulukon alkuluvuista!
Bravo, parahin Cyril. Se onkin lempitaulukkoni,
joskin Flugelstadtin lukujana pääsee niukasti toiselle sijalle.
FlugeIstadt oli umpihullu, latvalaho, sekaisin kuin seinäkello.
Hetkinen. Mikä tämä on?
Ei. Älä kerro, minä arvaan.
Se on Munasaurus. Ei, vaan Tyrannosaurus.
Siitä vaan. Jos aloitamme nyt, olemme ehkä valmiit tiistaiksi.
Katso tätä sotkua. Miten maksamme vahingot?
Eihän tämä ole niin pahaa. Vain pari lautasta meni rikki.
Tuo kello. Ja tämä maljakko.
Paljonko tuollainen Ming maljakko mahtaa maksaa?
Ei meidän tarvitse ostaa mitään. Toivomme kaiken taas kuntoon.
Sussiukeri. Millainen mekkala ja mullistus.
Ei ole meidän syytä. Se oli santapeikko.
Santapeikko?
Ei hän sanonut "santapeikko". Hän sanoi... hän sanoi...
Sänkypeitto! Leikimme safaria, ja Cyril esitti norsua.
Sänkypeitto, jopas jotakin. No niin, jos teette kuten sanon,
saamme tämän sotkun siivottua alta aikayksikön.
Rakas äiti. Jos Albert enon kirje saapuu tätä ennen,
niin Robert sanoo, että emme voi välttyä vahingonkorvauksista.
Näiden kahden viikon aikana olemme löytäneet ihanan rannan.
Ja löysimme myös hyvin merkillisen otuksen.
Mutta nyt menen nukkumaan, joten en kirjoita enempää tänään.
Rakkain terveisin, Jane.
PS: Jos saisit jonkun toiveen toteutetuksi, mikä se olisi?
Pekonia? Kyllä, kiitos.
Supersaurus oli 60 metriä korkea. Kai minä sen tiedän.
Mutta jos haluat nähdä oikean hirviön... Ai, miksi potkit?
Löysä muna, Jane? Kyllä, kiitos.
Mitä te kaksi puuhasitte eilen? Horace esitteli laboratorionsa.
Ja hirviökokoelmansa. Hänellä on niitä hillottuina purkkeihin.
Suurin osa on ihan hulluja, mutta hänellä on dinosauruksenmuna.
Se oli salaisuus. Nyt sinun on kerrottava minulle joku salaisuus.
Eilen... Ei, Robert!
Päästä irti!
Mitä oikein teet?
Olit vähällä kertoa peikosta.
Se on meidän salaisuutemme. Ja Horace on niin tyhmä.
Ei hän ole niin paha, kun tuntee. Ja hänellä on oma laboratorio.
Missä hän tekee hirviöhilloa. Mitä luulet hänen tekevän peikolle.
Olet oikeassa. Emme saa koskaan mainita peikkoa hillohemmolle.
Mistä oikein kuiskailette? Ja mikä se "peikko" on?
"Peikko" on kuurupiiloleikki. Olet Peikko!
Laske tuhanteen, me piiloudumme. Eikö yleensä lasketa 20: een?
Talohan on niin iso, ja Jane ja minä olemme vain tyttöjä.
Hyvä on.
1, 2, 3...
Miksi sanoin, että olemme vain tyttöjä. Mihin sinä nyt?
Se kuulostaa "sänkypeitolta".
Älä unta näe. Näit, mitä tapahtui kun toivoimme.
Katso, tuo vasta on jäykkä mies, ihan muistuttaa Cyriliä.
Pilkkaa vaan, sielusi kylly ydestä. Kiitos, pidän mielessä.
Minä ainakin menen, riippumatta tuletko mukaan vai et.
Sänkypeitto...
Sänkypeitto?
Santapeikko!
Vakavoitunut ilme. Huonoja uutisia? Kustantamolta tuli kirje.
Arvioitu, punnittu, hylätty. Samantekevää, merkityksetöntä.
He tahtovat tehdä muutoksia kirjaasi.
"Vaikeita älypähkinöitä lapsille" ei ole tarpeeksi houkutteleva nimi.
He ehdottavat nimeksi "Laskulystiä Kalle Kananpojan kanssa".
He korvaavat sinut kanalla. Sehän on naurettavaa.
Kirjoita heti valituskirje. Kyllä. Etsi sen kanalan osoite.
Ei, kirjoita kustantamolle. Ei voi olla puhuvaa kanaa kirjassasi.
Ei pysty laskemaan ilman sormia. Kä yttäisikö hän siipiään?
Ei, hän voisi laskea vain kahteen. Nooalla oli vain kaksi joka lajia.
Vedenpaisumus oli aikamoinen laskentavirhe.
Taitaa tulla sadetta. Ilmassa on suuria muutoksia.
Allekirjoita nämä.
Tuletko kiittämään eilisestä?
Tämä on sinulle. Spagettia. Kovin ystävällistä.
Kolosi ei nä ytä mukavalta. Haluatko istua viereeni, kuten Pulska?
Se on pupuni. Onko pupusi nimi Pulska?
Eikö se kuntoile tarpeeksi? Kykysi nimetä asioita ei ole häävi.
Toiveemme kanssa tuli hiukan ongelmia.
Kloonit muuttivat eteisen uima altaaksi.
Menikö jokin rikki? Paljonkin.
Lyötiinkö maljakoita sirpaleiksi?
Lainehtivatko lattiat, kastuivatko kirjat läpeensä?
Paloiko talo hirveästi poroksi? Ei.
Eikö talo palanut? Tehän helpolla pääsitte.
Älä häippäse, kuule. Annoit kloonien tuhota kaiken.
Sellaiset ovat säännöt. Sitä toivoo jotakin, ja se menee aivan hullusti.
Siitä saa tärkeän... opetuksen.
Onpa hölmöä. Minä en tarvitse mitään opetusta.
Auringonlaskun aikaan kaikki muuttuu tietysti ennalleen.
Toivomukset pysyvät vain niin kauan, kun on päivänvaloa.
Mikset kertonut sitä? Ette kysyneet.
Voitko korjata tavarat? Voin.
Mutta auringon laskiessa ne menevät rikki taas.
Niin, joten tästä opitte...
Mikä se on? Mitäs pidät?
Erittäin kaunis. Valon ja varjojen kä yttösi on erittäin tehokasta.
Aihe on näköjään jokin hirviö.
Auringon sulattaessa sitä, se järkyttyy niin, että tukka nousee.
Sehän olen minä.
Toivokaamme rahaa tavaroiden korjaamista varten.
Hyvä idea. Mutta älkäämme liioitelko.
Toivokaamme kultaa. Toivon ämpäreittäin kultaa!
Ämpäreittäin kultaa.
398, 399, 400...
... 999, 1.000.
Täältä tullaan!
Meidän ei pitänyt liioitella. Äh, ole hiljaa.
Ovi on juuttunut kiinni. Työnnä lujasti, Cyril.
Ämpäreittäin kultaa!
Haloo?
Horace tulee. Hän ei saa nähdä kultaa.
Kuulen kyllä teidät!
Tulkaa reippaasti esiin!
Ette voi piileskellä ikuisesti.
Löysin teidät! Voitin, voitin!
Uusi kierros. Olet Peikko.
Älkää olko huonoja häviäjiä.
Nyt on uudet säännöt. Voittaja saa etumatkaa.
Näin on asia.
No, olkoon menneeksi.
Vipinää kinttuihin. Anthea, tule nyt.
Cyril, odota meitä.
Tulepas, Taapero.
Onko sinulla luettelo? Kyllä, Cyril.
Kaupungissa menemme suoraan antiikkiliikkeeseen. Kyllä, Cyril.
Sisään ja ulos yhdessä käänteessä. Kyllä, Cyril.
Kukaan tai mikään ei saa häiritä meitä. Onko selvä? Kyllä, Cyril.
Kiitos.
Tule nyt. Olemme täällä ostamassa maljakoita, emme jäätelöä.
Viisi annosta. Tasaraha.
Miten lapsella on niin paljon kultaa? Se ei voi olla aitoa.
On se aitoa. Toivoimme sitä.
Ei, siis emme tehneet niin.
Nyt hän panee maljakon takaisin. Se on aivan oikeanlainen.
Hän ei huoli kultaamme.
Ei, ei taas.
Isä! Isä!
Olen pahoillani, poika.
Minä luulin... Älä siitä välitä.
Nyt on saatava vatsantä ytettä.
Mutta jäätelömyyjä ei huolinut rahojamme.
Kai ämpärillinen kultaa sentään kelpaa jollekulle.
PEASEMARSH NIMI JOSSA ON LUOTTAMUSTA
Katso tuota. Hieno, eikö vaan?
Cyril?
Hän yrittää sanoa jotakin.
Se liitty y tuohon autoon. Tuo ei ole mikään auto.
Se on Portman Speedster 3000. Automobiililehden mukaan
se on maailman nopein massatuotettu auto.
Kokonaiset kahdeksan hevosvoimaa. Mikset osta sitä?
Niin, osta se auto! Osta se!
Lopettakaa nyt.
Pois puhtailta lattioiltani. On asiaa isälleni. Siirry.
Paras olla tärkeää asiaa, jos aiot häiritä häntä työssään.
Asiani koskee lapsia.
Mitä lapsia? Serkkujani.
Tällä pääsee 130 km tunnissa.
Pois, pois heti paikalla! Halusimme vain...
Haluaisimme palvelua. Olemme kiinnostuneita autosta.
Tarkemmin tuosta. Mielihyvin.
Olikohan herra ajatellut koeajaa nimenomaista automobiilia?
Hyvä idea. Teidän on vain jätettävä pantti.
Onnettomuuksien varalta. Korvaamme aina aiheuttamaamme.
Onkohan tässä riittävästi?
Jo vain.
En tiennytkään, että Cyril osaa ajaa. Ei hän osaakaan.
Varo vasemmalla!
Varo nunnia!
Pysäytä auto!
Kiitos koeajosta. Haluamme pohtia vaihtoehtoja.
Seis! Tämä käy teille kalliiksi... Iltapäivää, herra Peasemarsh.
Konstaapeli. Hyvä että tulitte.
Nämä vandaalit rikkoivat autoni.
Tämä nulikka tässä oli ratissa... Mitä? Lapsiko ajoi?
Lapsi?
Tämä poika vannoi olevansa 27. Hänellä on vaimo ja kolme lasta.
Olen vasta 11! Te ja teidän kultanne.
Kehtaattekin tulla houkuttelemaan rehellistä autokauppiasta
varastetulla kullallanne.
Nyt riittää. Näistä lapsista vastaan minä.
Oletteko rikoskumppani? Tästä pälkähästä ette kyllä luikertele.
Poissa... Tulkaa nyt, herra Peasemarsh.
Teillä on varmaan aivan hyvä selitys tälle kaikelle.
Olisin itse halunnut poliisiksi mutta jalkani ovat niin pienet...
Horace, minulla on kappale 12 kesken. "Yhtälöiden ylistys."
Se on totta! Lapset, kultarahat, talvipuutarha!
Tuomitaanko heitä 20 vuoden kovaan pakkotyöhön?
Vangit ovat karanneet! Kutsukaa viranomaiset!
Merkillinen ajankohta. Yöllistä toimintaa. Holtitonta nuorisoa.
Kummallinen haju. Kinkkinen tilanne. Martha, vaadin selitystä.
Olimme koiraa ulkoiluttamassa. Eikö niin, lapsukaiset?
Ah, juosta koiran kanssa kevätaamuna. llma on raikas, häntä heiluva.
Hauelihau! Oi, katsohan vaari, tuota hauvaa...
Ei meillä ole koiraa. Käytä mielikuvitustasi, Horace.
Kulta... Kultarahat! Paikallanne!
Horace!
Oletpa sinä kummallinen.
Tulkaa, lapsukaiset. Isääni saatatte huiputtaa.
Mutta todisteet riittävät saamaan teidät vankilaan elinkautisesti.
Onpa ollut melkoinen päivä. Pahempi olisi voinut olla.
Miten olisi voinut olla pahempi? Etkö aiheuttanut tarpeeksi harmia?
Miksi aina minua sy ytetään? Ei ollut vaikeaa saada sinut ratin taakse.
Miksi olet niin ärsyttävä?
Et sinä ole aikuinen, luulet vaan! Lakatkaa riitelemästä.
Minulla on vastuu teistä. Ei minun tarvitse totella sinua!
Et ole isämme.
Haloo? Herttanen, sentään. Mitä tämä kaikki touhu toimittaa?
Ja millaiset happamat ilmeet...
Ehkä minulla on jotakin, joka ilahduttaa. Hiukan taikuutta.
Abra chihuahua!
Se on osoitettu meille kaikille.
Tunnistan käsialan. Se on isältä. Avaa se, Cyril.
Minä vallan unohdin, kaikessa hötäkässä.
"Rakkaat lapseni. Toivon teidän olevan iloisia, terveitä
ja jäynää tä ynnä, ja että nautitte kunnolla olostanne maalla."
"Jane, toivon että soitat viuluasi. Vaikkakin voi olla vaikeaa
opiskella nyt, sinulla on varmasti siitä iloa jonain päivänä."
"Anthea, on ollut hauskaa kirjan kanssa, jonka piilotit laukkuuni."
"'Pelle Pingviini lentäjänä'. Kaikki toverini haluavat lainata sen."
"Robert, Sopwithini ei ole helppo lentää, mutta se on erittäin hieno."
"Toivoisin voivani lentää luoksenne tapaamaan teitä pian."
"Ja Cyril, elämme kovia aikoja, mutta tiedän voivani luottaa sinuun."
"Mitä tahansa tapahtuu, teidän on pysyttävä yhdessä."
"Anna Taaperolle iso halaus ja pusu minulta."
"Nyt on mentävä nukkumaan, koska aamulla on tiedustelulento."
"Rakastan teitä kovin paljon."
"Isä."
Lue se uudestaan, Cyril.
Martha, meille saapui odottamaton vieras.
Kaukaa lentänyt herrasmies. Tästä ei ole ilmoitettu.
Professori Kalle Kananpoika Eggsfordin yliopistosta.
Opiskelin itse Eggsfordissa. En kylläkään muista ketään kanaa.
Kustantamo ehdottaa että kirjan ostaja saa pehmokanan kaupan päälle.
Ilmainen pehmokana? Pöyristyttävän mautonta. Siitä ei hyvää seuraa.
Kananpoika... Pah!
Tänään on uusi päivä, uusi alku.
Keksitäänkö joku toivomus tänään? Sen voit unohtaa saman tien.
Sovimme Cyrilin kanssa, että vastedes jätämme santapeikon rauhaan.
Mutta, minulla on sille uusi kuva. Ajattele, mitä voisimme toivoa.
Ei enää toivomuksia. Se loppui nyt. Sinun täytyy luvata, Robert.
Hyvä on, lupaan sen.
Mitä sitten tekisimme? Ystävystymme Horacen kanssa.
Miksi? Hän on niin ällöttävä.
Nerokasta!
Kuka siellä?
Terve, Horace. Vai niin, te.
Kysyisimme jos haluaisit leikkiä. Kuurupiiloa? Ja häipyisitte taas?
Anna meille anteeksi siitä.
Mitä sanot? Voisimme tehdä eväskorin ja mennä retkelle rannalle.
Toivoisin todella että voisin. Todellakin.
Mutta en voi sietää teitä.
Me voisimme olla ystävät. En minä tarvitse ystäviä.
Mutta tarvitsen koekaniineja kokeiluihini.
Pane se pois. Yritä pakottaa minua.
Horace, pois se.
Luuletteko että hän on kaverimme nyt? En osaa sanoa.
Saan teidät kiinni ja puristan salaisuutenne teistä!
Mitä oikein on meneillään? Leikin vaan muiden kanssa.
Miten mukavaa, Horace.
Tätä tietä!
Karistimme hänet kannoiltamme. Vai niinkö luulet?
Kertokaa salaisuutenne, muuten en päästä teitä ikinä ulos.
Olemme ansassa. Kyllä tämä vielä järjestyy.
Mihin Robert katosi?
Tarvitsen jotakin pitempää.
Minulla taitaa olla. Kelpaako tämä?
Ole hyvä. Kiitos.
Hyvänen aika... Sain siivet!
Isot ja valkoiset.
Se pieni tyhmä...
Hän meni taas toivomaan jotain. Poika on aivan holtiton.
Katso nyt meitä!
Cyril!
Nyt järjestit meidät liemeen. Ajatteletko ollenkaan?
Lennän Ranskaan, isän luokse.
Hän ei voi lentää luoksemme, mutta me lennämme hänen luo. Tulkaa!
Ei, Robert!
Seuratkaa! Katsotaan, saatteko minut kiinni!
Anthea, odota minua!
Tule nyt, Jane.
Robert!
Aivan uskomatonta.
Meidän täytyy saada Robert kiinni.
Katsokaa tuota!
Siinä on toinenkin! Se on valtava! Mitä teemme?
Täytyy päästä pois, äkkiä! Pysykää loitolla!
Täytyy mennä eteenpäin.
Cyril, odota minua! Odota!
Täysin vastoin luontoani, päätin päästää teidät vapaiksi.
Hu huu, lapsukaiset?
Missä olette?
Kas, Horace. Oletko nähnyt serkkuasi? En.
Ainoa järkevä selitys lienee, että he lensivät ulos ikkunasta.
Olisimme voineet kuolla! Haluan isän luokse.
Liian vaarallista. Ja liian myöhäistä. Palaamme. Nyt!
Putoan! Ei, et putoa. Pysy vauhdissa!
Vihdoinkin. Tulkaa sisälle, kaikki. Ole hyvä, Robert. Jane, ole hyvä.
Missä kunnossa olette? Ja aivan hiestä läpimärät.
Putosin Albert enon ruusupenkkiin. Nyt tulee tupenrapinat.
Tätä tietä, lapset.
Olen varma... kaikki järjestyy. Täytyy vaan uskoa, toivoa...
Äiti!
Saitko kirjeemme? Kyllä, lapsikultani.
Onko jokin hullusti? Kyse on isästänne.
Onko hän täällä? Ei ole.
Hänen koneensa putosi vihollisten linjojen takana päiviä sitten.
Hän on kadonnut. Ei. Ei ole totta.
Minähän panin sen tänne!
Se on poissa! Mitä kadotit?
Kompassin. Se oli laatikossani. Kyllä se löytyy.
Älä ole huolissasi. Isä pärjää kyllä.
Ei hän ole kadonnut. Hän suorittaa salaista tehtävää vihollisten maalla.
On luonnollista olla peloissaan. En ole. Nyt minun on mentävä.
Meidän on autettava isää. Tiedänhän minä että haluat.
Ei nyt voi muuta kuin odottaa uutisia. Olen varma...
Odottaa?! Robert, minä...
Sinun täytyy olla täällä. Tulee esiin, santapeikko.
Miksi herätät minut?
Olen hukannut jotakin. Niinkö? Jotakin arvokasta?
Ja haluat minun auttavan löytämään. Toivomuksella.
Toivon... Seis! Päivän toiveesi on täytetty.
Annoinhan teille siivet. Eikä se ollutkaan pikkujuttu.
Voisit ainakin olla kiitollinen. Niin olenkin.
Tämä toive on erittäin tärkeä.
Hyvä on. Tä ytän toiveesi, mutta vasta aamulla, en ennen.
Entä sen jälkeen? Taikavoima kestää vain auringonlaskuun.
Ehkä tämä onkin erilainen. Tiedäthän ettei ole niin.
Miksi sitten toivoa yleensä? Taika katoaa. Sellaisia ne ovat.
Ne nä yttävät suunnan, mutta päätös on sinun tehtävissä.
Vuosien kuluessa maagiset hetkesi käyvätyhä harvemmiksi.
Ennen kuin huomaatkaan, olet unohtanut kaiken.
Unohdat kaiken tästä. Unohdat minut.
Ja taika on kadonnut.
En tahdo koskaan unohtaa tätä.
No, jää nähtäväksi.
Mene kotiin nukkumaan, ja anna minun nukkua.
No, ala kalppia. Vai onko sinulla puuroa korvissa?
Luuletko hänen katsovan samaa tähtitaivasta?
Kyllä, jos hänet ei ole viety kaukaiseen galaksiin.
Sitä en kylläkään usko. Toiset galaksit ovat vaikea temppu.
Voisitko siirtyä hiukan?
Mitä puuhaat? Mene pois!
Huominen tulee nopeammin, jos nukun täällä kanssasi.
Eikä. Huominen tulee täsmälleen samanaikaisesti, missä tahansa olet.
Niin, niin. Hyvää yötä. Etkä sitten kuorsaa.
Uskomatonta.
Toivon todellakin, että arvostat tätä.
No niin, santapeikko. On aamu. Nyt saan toivoa.
Santapeikko..?
Santapeikko! Santapeikko!
Johan arvasin! Sinä!
Ah, Robert. Saavuit parahiksi ruumiinavausleikkaukseen.
Miten löysit santapeikon? Seurasin sinua eilen illalla.
Olenkin aina ihmetellyt, miksen saa mennä talvipuutarhaan.
Onkohan santapeikko kuoriainen, ä yriäinen vai keuhkokala?
Päästä. Se. Vapaaksi.
Sen on täytettävä toivomukseni. Mistä oikein horiset?
Olen santapeikko! Nimikin selvittänee kaiken.
Se puhuu. Kuulisit minun laulavan.
Turvatakeeksi, jos haluat tämän takaisin.
Kalle Kananpoika... hm, pah!
Teetä? Kyllä, kiitos.
Toivottavasti en häiritse? Et ollenkaan.
Tässä on kollegani, professori Kalle Kananpoika. Munalogian tohtori.
Ei taida olla toimintaa kuoren alla.
Missäköhän toivomukset täyttyvät? Jostain rauhasesta?
Vai olisiko aivoissa?
Leikkaisinko pituussuuntaisesti? Ei!
Tunnen sinut kyllä, Horace. Et ole muiden lasten kaltainen.
Olet kuin tärähtänyt poika, joka joka tekee kokeita kellarissaan.
Mutta, sinähän se oletkin. Hiljaa, nyt teen sen.
Jos leikkaat, se ei voi toteuttaa toiveesi.
Tarkoitatko, että minun ei pitäisi suorittaa leikkausta?
Hyvä idea. Äänestäkäämme asiasta.
Kaikki leikkausta vastustavat sanovat kyllä. Kyllä!
Jos tahdot tietää missä toiveet toteutuvat, toivo jotakin.
Mikä voisi mennä vikaan? Hyvin ajateltu.
Sitten voimme tutkia toiveet tieteen sääntöjä noudattaen.
Mutta mitä toivoisin?
Onpa sinulla hieno hirviökokoelma. Sinä teet siitä täydellisen.
Voi ei. Vaikka oiva saalis olenkin, sinulta puuttuu eräs tärkeä otus.
Hieno muna. Tyrannosaurus, jos en ole väärässä.
Vain pieni toive...
Siitä vaan, Horace. Tiedät että haluat. Hyvä on.
Toivon, että muna kuoriutuisi.
Humpuukia!
Et luota santapeikkoon, mutta meidän on yritettävä, isän takia.
Missä olet ollut? Santapeikon luona.
Muttei se ole enää siellä. Mistä oikein horiset?
Kävit sen luona, etkö käynytkin? Haaskasit yhden toivomuksen.
Tein sen isän takia, mutta Horace seurasi minua.
Minun oli pakko, koska sinä et ajattele isää yhtään!
Tietenkin ajattelen isää. Niin me kaikki teemme.
Mutta sinä menit tapasi mukaan pilaamaan kaiken!
Anna hänen olla. Sitä hän haluaa. Olet pilannut kaiken.
Älkää menkö.
Ei ole vielä myöhäistä.
Sitä olen yrittänytkin sanoa. Se on alhaalla kellarissa.
Ole hyvä, Horace. Lupasin sinulle dinosauruksen...
... ja nyt saat ansiosi mukaan.
Saanko esitellä: Gerald.
Hän kuolaa hiukan, mutta hän onkin vasta kahden vanha.
Sisälle, lapset.
Ei hätää. Hän on vain kiinnostunut Horacesta.
Tämä on esimerkki siitä, mitä toivomusalalla kutsutaan
"huonoksi toiveeksi". Hyvin huono. Kaikista huonoista huonoin.
Santapeikko, voitko keskeyttää toivomuksen?
Antaa hänen nyt maiskutella. Poika on aikamoinen herkkupala.
Horace on mennyttä.
Kuunnelkaa, kuinka hän osaa.
Kuulitko tuon kamalan äänen? Taisin olla minä. Kaasuvaivoja.
Minulla on idea.
Musiikki lepyttää petoja. Luin sen jostakin kirjastasi.
Perun aikaisemmat sanani. Jane soittaa erinomaisesti.
Voi ei, perun äskeisen peruutukseni.
Käskekää häntä lopettamaan! Tämä on kidutusta!
Päässäni pyörii. Pyörryn. Hyperoventiloin.
Luojan kiitos se loppui.
Mikä häntä oikein vaivaa? Viedään hänet äidin luokse.
Menen mukaan. Anthea, ryhdy toivomaan.
Santapeikko! Sinäkö siinä, muori?
Saisinko kynsienhoitoni nyt? Hiukan hiontaa vaan, kiitos.
Peikko on aivan sekaisin. Meidän on vietävä se rannalle.
Tiedän kuinka voimme pelastaa isän. Toive ei riitä. Luottakaa minuun.
Kaiken aiheuttamasi jälkeen? Kaikki toiveet koskivat vain sinua.
Eivät koske enää.
Hyvä on. Te menette rannalle. Vien Horacen äidin luokse.
Tekö siinä, kolme viisasta apinaa? Nimeni on kapteeni Kenkälusikka.
Odota.
Olet oikeassa. Haaskasin toivomuksia.
Etsi isää, niin minä autan Horacen. Katso että isä saa kompassinsa.
Sitten hän löytää meidän luo. Tule nyt, Horace.
Huolehdin sinusta, santapeikko.
Kas terve! Olit lempioppilaani.
Nyt on kaikki hyvin. Sinäkin olit lempioppilaani.
Oletpa sinä kasvanut.
Röyhtäisytä minua.
Varovasti. Sillä lailla.
Se oli kamalaa.
Nyt tuntuu paremmalta. Oma kolo kullan kallis.
Voitko tä yttää toiveemme nyt? Olen pahoillani.
Hullu serkkunne kä ytti päivän toiveen. On odotettava huomiseen.
Silloin on sattumoisin syntymäpäiväni. Täytän 22.
Huomenna voi olla myöhäistä. Olisiko niin?
Minulla saattaa olla jotakin, josta voisi olla apua.
Toiveiden kultainen kirja. Katsotaanpas...
"Mittatilaukset, iljettävät toiveet, demystifikoidut toiveet..."
"Keskeytetyt toiveet" Tämä näyttää lupaavalta.
Liite C, pykälä 7:
"On kiellettyä aiheuttaa tä ysi toivomuksellinen status,
jos ja kun kaikki osalliset ovat täysissä järjissään."
Mitä se tarkoittaa?
Että päivän toiveenne ei ole tä ytetty sopimuksellisessa mielessä.
Joten päivän toiveenne on edelleen tä yttämättä.
Tuhannet kiitokset.
Hm, eikö pitäisi panna hösseliksi.
Santapeikko...
Toivomme, että isä tulee turvallisesti kotiin. Ei muuta.
Jos olette aivan varmoja, että tuo oli toivomuksenne...
Aha, pidätte toisianne kädestä. Hieno yksityiskohta.
Mikä se on? Tuolla!
Luulen että se on isä!
Vauhtia!
Isä!
Luulimme sinun kadonneen.
Mitä tämä tarkoittaa? Miten päädyin tänne?
Santapeikko toteutti toiveemme. Onko hän lukenut kirjojasi?
Missä Robert on?
Hän on järkyttynyt, mutta hän selviää kyllä.
Mitä oikein tapahtui?
En ymmärrä tätä. Odottakaa, kunnes äiti saa tietää.
Hän ei tiedä tästä paikasta mitään.
No, yllätämme Robertin myöhemmin.
Ei... ei tule mitään "myöhemmin".
Meillä ei ole paljon aikaa. Vain auringonlaskuun.
Kunpa tämä toive kestäisi ikuisesti. Isä, jää luoksemme.
Se on Robertilta.
Isä!
Miten hän voi? Martha istui hänen luonaan koko yön.
En tiedä mikä häntä vaivaa. Hän hourailee hirviöistä ja peikoista.
Sinun pitäisi levätä hiukan.
Me pidämme huolta Horacesta.
Sitten taidan ottaa nokoset.
Äiti, isällä on kaikki hyvin. Tiedän.
Horace, kuuletko minua?
Horace! Hän on hereillä.
Juo tämä. Mikä se on?
Lääkettä. Minun tekemää.
Annetaan olla, Jane. meidän on puhuttava.
Kyllä. Dinosauruksesta, toivomuksista ja peikosta.
Kaikki oli totta. Ja sen on jäätävä salaisuudeksi.
Maailman täytyy saada tietää. Kukaan ei saa tietää tästä.
Kirjoitamme raportin, hautaamme sen byrokratiaan ja kiellämme kaiken.
Voimme myös pitää se salaisuutenamme.
Minulla ei ole ollut ketään kenen kanssa jakaa salaisuuksia.
Nyt sinulla on meidät.
Minä avaan.
Tutut kasvot. Kunniallinen kansalainen.
Herra Bialli. Lihakauppias. Leipuri. Juustomestari.
Kuulin asiasta. Lapsiraukat. Ajattelin, jäätelö piristäisi.
Kovin ystävällistä. Yksi jokaiselle.
Nyt on turvallista palata Lontooseen, sanotaan uutisissa.
Zeppeliinien lentue palasi. Lentäjä sanoi nähneensä enkelin.
Meidän taitaa olla aika palata kotiin.
Oletko siellä?
Sammuta valot! Etkö ymmärrä, että olemme sodassa?
Hän on käynyt parturissa.
Jaha, tekö siinä taas?
Entä mitä tuo tekee täällä? Anteeksi, että yritin leikata sinua.
Pötyä, se oli vaan hauskaa. Saat anteeksi.
Haluatteko päivän toiveenne? Ei, emme halua.
Ettekö? En ole koskaan kuullut mitään noin hullua.
Aivan pikkiriikkinen toive? Päätimme lopettaa nyt.
No... se on kyllä viisainta mitä olen kuullut 8311 vuoteen.
Lähdemme kotiin. Kotiin? Juuri kun rupesi olemaan hauskaa.
Tein sinulle syntymäpäiväkortin.
Kuinka tiesit? Kerroit itse.
En saa useinkaan kortteja enää.
Kun on 6 523 mittarissa, ei viitsi oikein laskea enää.
Näytät kyllä nuorelta. Juon paljon kosteusvoidetta.
Ei synttäreitä ilman lahjaa. Ruskeaa paperia, hienoa.
Sinun on avattava se. Hm, kai minä sen tiesin.
Hänen nimensä on Brian. Hän pitää sinulle seuraa.
Ja nyt päivän kohokohta. Terve, Brian.
Ei taida kärsiä puheripulista.
Oho, siinä on tulta. Sinun on puhallettava ne.
Ja toivoa. Selvähän se.
Nämä olivat kyllä elämäni parhaimmat syntymäpäiväjuhlat.
Meidän täytyy mennä nyt.
Jos ei lasketa 15 vuotispäiväni, kun sain jakkihärän.
Auttaisin mielelläni siivoamaan, mutta jalkani on vähän kipeä.
Tulee sinua ikävä, santapeikko. Minunkin tulee sinua ikävä.
Ette kai lähde iäksi? Kaikki?
Tule mukaan. Cyril ja minä laitamme sinulle huoneen tä yteen hiekkaa.
Tekisittekö sen minun vuokseni? Se olisi kovin ystävällistä, mutta...
Kyllä minä tajuan. Näkemiin, lapseni.
Santapeikko, kun puhalsit kynttilät, mitä toivoit silloin?
Minäkö toivoisin? Lasket varmaan leikkiä. Näkemiin.
Näkemiin, santapeikko.
Hyvästi, santapeikko.
Ei käynnisty. Olisiko vettä kaasuttimessa.
Tai voileipä. Erikoisia mutkia kampiakselissa.
Mutta ei hätää. Minulla pitäisi olla kirja asiasta.
Kirjoitin sen itse. Tai olisinko syönyt sen? Voileivän, tarkoitan.
Olenhan ahminut eräitä kirjoja vuosien saatossa. Ei onnistu.
Jäädäänkö me siis tänne? Haluaisin vain kotiin.
Eno korjaa varmasti vian. Sillä aikaa neuvoisin
asettumaan johonkin palosuojaan.
Leikitään leikki. Kuurupiiloa? Sitä olenkin harjoitellut.
Hyvä on, Horace, leikitään siis kuurupiiloa.
Minä olen peikko. 1, 2, 3, 4,
5, 6, 7,
8, 9, 10, 11,
12, 13, 14, 15,
16, 17, 18, 19...
20.
Isä.
Isä!
Kiitos.
Rakas santapeikko. Olen ajatellut sitä, mitä sinä iltana sanoit.
Että taika katoaa, koska se unohtuu ihmisiltä.
Tiedä se, että en unohda.
En unohda huomenna, ensi kuussa enkä ensi vuonnakaan.
Jonakin päivänä, kun olen aikuinen ja minulla on omia lapsia,
kerron heille tarinan, aivan fantastisen tarinan
unohtumattomasta kesästä, salaisesta rannasta, toiveista,
kultarahoista, taikasiivistä viidestä lapsesta ja santapeikosta.
Ei hätää, tapaamme heidät jälleen.
Jatko osassa, nimeltään: "Santapeikko ja viisi lasta! "
"Santapeikon paluu". Alaotsikko: "Nyt pikaveneellä".
Pikku säädöllä saan tämän muutettua pikaveneeksi.
Se on sähköhammasharjani.
Terve, Brian. Näytätkin tutulta. Olemmekohan tavanneet aikaisemmin?
Peremmälle, peremmälle. Istu alas, Brian.
Istu, Brian. Sinua ei voikaan taittaa keskeltä kuin kalaa.
Pidätkö kalasta? Parin tunnin kuluttua kahlaamme kalassa täällä.
Tässä minä siis asun, ja...
Brian, lopeta tuollainen. Tämä on lastenelokuva.
Ja tässä on keittiö. Ajattelin purkaa tämän seinän.
Ja tässä on sitten sinun huoneesi.
Toivosaurus mukeja hyvinvarustetuissa elokuvateattereissa. Kiitos.